PREPORUCUJE SE DISKRECIJA GLEDANJA Film sadrži materijale za odrasle, neprikladan jezik i prizore nasilja
# Oh, moje ime ne znači ništa
Hteli smo mu da mu damo ime po njegovom ocu, Denton Vinslou Kroker. # Moj uzrast još manje
# zemlja iz koje dolazim To je bilo ime koje smo odabrali.
# zove se Midvest Kao mala beba je imao grčeve. DŽIN-MARI KROKER Saratoga Springs, Njujork
# Učen sam i odgajen sam tamo Tako da smo ga pazili dan i noć.
A moj muž je bio predivan otac
# da poštujem zakon i veoma ljubazan i pažljiv.
# i da zemlja u kojoj živim Hodao bi gore-dole sa njim.
# ima Boga na svojoj strani I rekao je jednog dana, "On je vrlo važna mala osoba (mogul)
zbog toga kako upravlja našim životima."
I odatle je došlo ime. Nazvali smo ga Mogi.
Mogi Kroker je rođen 3. juna 1947, # Oh, knjige iz istorije kažu
najstariji od četvoro dece.
Njegov otac je predavao biologiju,
i Mogi je odrastao u gradovima sa koledžima:
# konjica je navalila Itaka, Amerst, i na kraju Saratoga Springs,
# i Indijanci su poraženi gde se porodica preselila 1960, kad je imao 13 godina.
# konjica je navalila Majka nam je čitala knjige.
KEROL KROKER Saratoga Springs, Njujork Moj brat je bio definitivno
# Indijanci su pobijeni neko ko je gravitirao prema njima više nego što sam ja.
# Ah, zemlja je bila mlada Zaista je uživao u knjigama.
Mogi je bio neobičan dečak.
# sa Bogom na svojoj strani Inteligentan, nezavisan i previše kratkovid
da bude dobar u timskim sportovima,
voleo je knjige o američkoj istoriji i američkim herojima.
Sa 12 godina je započeo pisanje dnevnika
u kojem je pratio događaje iz Hladnog rata.
"Mrzim Crvene!" napisao je,
i najviše se divio onima koji su se pokazali voljnim da se žrtvuju za cilj.
Predsednik Džon Kenedi je pozvao svakog Amerikanca
da se upita šta on ili ona mogu učiniti za svoju zemlju
i to su bile ideje koje je on imao otkad je bio mali dečak.
Jedne noći kad sam čitala Dentonu pre spavanja,
odabrala sam pasus iz Henrija V,
koji glasi, "Ko danas prolije krv sa mnom,"
"biće moj brat."
"Plemići koji spavaju sad"
"sebe smatram će prokletim što nisu bili ovde"
"i njihov ponos biće mali dok neko bude govorio"
"kako se borio sa nama na dan Svetog Krispina."
# Ako opet bude bilo rata
# Oni se moraju boriti Mislim da je to bila vrsta stvari
# I prihvatite sve to hrabro važnog... i hrabrog.
# sa Bogom na našoj strani
VIJETNAMSKI RAT
LINDON DŽONSON Predsednik Sjedinjenih država Ostao sam budan prošle noći misleći o tome.
LINDON DŽONSON Predsednik Sjedinjenih država Što više mislim o tome, ne znam do đavola...
izgleda mi da ulazimo u još jednu Koreju.
Jako sam zabrinut. Ne vidim kako se možemo nadati izvlačenju
od tuda sa onim na šta smo se obavezali.
Ne mislim da je vredno borbe i ne mislim da možemo izaći.
MekDŽORDŽ BANDI Savetnik za Nacionalnu bezbednost Najveći haos koji sam ikad video. - Jeste, to je užasan haos.
MekDŽORDŽ BANDI Savetnik za Nacionalnu bezbednost Mislio sam oko slanja tih klinaca tamo, i kojeg đavola ih šaljem tamo?
Jedna stvar mi pada na pamet... - Kojeg đavola će mi Vijetnam? Šta to vredi ovoj zemlji? - Da, Da.
Ako ih prepustimo komunistima, onda nas mogu juriti i u našoj kuhinji.
Da. U tome i jeste problem.
I šta će ostatak te polovine sveta misliti ako se ovo raspadne.
TREĆA EPIZODA Prokleto je lako ući u rat, a užasno teško se izvući kad si ušao.
Reka Stiks (Januar 1964 - Decembar 1965) Veoma lako... - Voleo bih da Volter i MakNamara procene to.
Da raspravimo to? - Da.
U redu, za kada...?
Tragedija je dovela Lindona Džonsona na predsedničku funkciju u novembru 1963.
Neće osećati da ima potpuno vlast
sve dok se ne suoči sa biračima iduće godine.
Ipak, njegove ambicije za zemlju su bile velike
kao i one njegovog heroja, Frenklina Ruzvelta.
Tokom godina u Beloj kući, on će voditi borbu da se usvoji
više od 200 važnih zakona,
Zakon o građanskim pravima 1964, Izborni zakon 1965,
Federalni obrazovni zakon, predškolsko obrazovanje, Medicinska zaštita,
i čitava serija zakona usmerenih da okončaju siromaštvo u Americi,
svi namenjeni da stvore ono što je zvao "Veliko društvo".
U inostranim poslovima, Džonson je bio manje samouveren.
"Stranci nisu kao ljudi na koje sam navikao," jednom je rekao.
Da bi se nosio sa njima, zadržao je oko sebe
sve glavne savetnike Džona Kenedija,
Dina Raska u inostranim poslovima,
Roberta MekNamaru u ministarstvu odbrane,
Mekdžordža Bandija kao svog savetnika za Nacionalnu bezbednost.
"Potrebni ste mi," rekao im je, više nego što ste trebali mom prethodniku.
Javno, Džonson je obećao da će "Ova nacija održati svoje obaveze"
"od Južnog Vijetnama do Zapadnog Berlina."
Ipak, privatno ga je Vijetnam ispunjavao strahom.
"Tamo će biti pakao,"
rekao mu je njegov ambasador.
"Želim da Južnovijetnamci dignu svoje guzice i odu u te džungle"
" i razjebu te komuniste," predsednik je rekao.
"I onda hoću da me ostave na miru,"
"jer imam neke veće stvari da uradim ovde kod kuće."
Džonson se protivio vojnom puču kojim je svrgnut i ubijen
Južno Vijetnamski predsednik Ngo Din Dijem,
bojeći se da će to lošu situaciju učiniti još gorom.
I jeste.
Nacionalni front za oslobođenje, Vijet Kong,
je izvodio koordinisane napade u unutrašnjosti,
oko 400 u samo dve nedelje.
Kada je Dijem svrgnut, bili smo tako uzbuđeni,
LE KVAN KONG Viet Kong smatrali smo da smo blizu da oslobodimo čitavu zemlju.
LE KVAN KONG Viet Kong Počeli smo napadati neprijatelja danju i noću.
Sve više i više marionetskih vojnika se predavalo ili bežalo kod nas.
Sve više i više mladih ljudi se pridruživalo našim oružanim snagama.
Procenuje se da je 40% južnovijetnamske unutrašnjosti,
i više od 50% stanovništva,
bilo efektivno u rukama Vijet Konga.
Vijetnamski generali koji su svrgnuli Ngo Din Dijema
su se svađali međusobno.
ROBERT RELT Specijalne snage Ubistvo Ngo Din Dijema je pokrenulo seriju pučeva.
Svaka vlada je bila manje efikasna od one prethodne.
U januaru 1964, uz američko ohrabrenje,
GENERAL NGUJEN KAN je izveo još jedan puč.
U martu, Džonson je poslao MekNamaru u Vijetnam sa uputstvima
da pokaže ljudima kako je Kan "naš momak".
Džonson je rekao, "Izvedimo ga napolje i neka govori ljudima,"
"i neka MekNamara ide sa njim"
SEM VILSON Vojnik "da ljudi mogu videti da SAD stoje čvrsto iza njega."
Potpuno podržavamo narod Južnog Vijetnama.
Prirodno je za Amerikance da daju podršku čoveku na licu mesta.
BUI DIJEM Južno Vijetnamski diplomata Pa je krenuo sa generalom Kanom na neku vrstu puta u unutrašnjost.
Kada je Kan završio dugačak, dosadan, težak govor,
završio ga je sa, "Vijetnam (govori vijetnamski), Vijetnam hiljadu godina."
MekNamara se nagnuo nad mikrofon i rekao...
Vijetnam hiljadu godina.
U američkom izgovoru ima drugačije značenje nego na vijetnamskom.
Ono što je rekao je bilo nešto kao,
"Mali patak, on želi da legne."
Nije bio svestan tonske razlike.
MekNamara mu je zgrabio ruku i podigao je uvis.
A gomila na kaldrmi je podivljala od oduševljenja.
"Dosta više ovih usranih pučeva," rekao je predsednik Džonson savetnicima.
Ali i Kan, kome je nedostajalo legitimiteta u narodu,
i ostali generali su nastavili da se bore za moć.
Vašington se pravio da ne čuje pozive budista
za istinski predstavničku vladu kojoj su se nadali kada je Dijem svrgnut.
Između januara 1964 i juna 1965,
biće 8 različitih vlada.
Svi njihovi lideri su bili tako bliski Amerikancima
da su svi viđeni kao marionete.
Jedan umorni Džonsonov pomoćnik je sugerisao
da bi nacionalni simbol Južnog Vijetnama trebala biti obrtna vrata.
Ove studentske demonstracije izgleda simbolizuju
vrstu anarhije koja se spušta na Sajgon ovih dana.
Ova vrsta političkog gloženja ima ozbiljne posledice u unutrašnjosti,
jer sve dok snažna vlada ne profunkcioniše ovde u Sajgonu,
rat protiv komunista će nastaviti da se gubi.
Jako je teško pričati o Ujka Hou.
Bio sam blizak sa njim.
Jednom ga je viši funkcioner pitao,
"Ujače, kako to da nosiš gumene sandale i jednostavnu kaki odeću?"
A Ho ga je upitao, "Ako je tvoj narod bosonog"
DONG SI NGUJEN Severno Vijetnamski vojnik "šta ćeš uraditi? Ko je iznad koga?"
Ho Ši Min je i dalje bio omiljena figura u Severnom Vijetnamu,
i dalje zabrinut da je njegova zemlja ostala krhka,
i dalje zabrinut da bi intenziviranje sukoba na Jugu
moglo prisiliti Amerikance da preduzmu aktivniju ulogu.
Ipak, Ho je sada delio moć sa mlađim, nestrpljivijim liderima.
I u Severnom Vijetnamu je došlo do promena i previranja,
baš kao i u Sajgonu i Vašingtonu,
iako Amerikanci nisu znali skoro ništa o tome.
Na Severu su postojale dve frakcije.
Iako su se složili da će osloboditi Jug
HUJ DUK Severni Vijetnam i dalje su se raspravljali koliko nasilja će biti korišteno.
Politbiro, Hanoj Na 9. plenumu partije koji je počeo u Hanoju 22. novembra 1963,
na dan kada je predsednik Kenedi ubijen u Dalasu,
Politbiro je raspravljao kako najbolje nastaviti rat.
Dva njihova komunistička pokrovitelja,
Sovjetski Savez i Kina, su im davali oprečne savete.
Zvali smo ih "Dva velika brata".
SSSR je imao novu politiku deeskalacije Hladnog rata,
NGUJEN NGOK Severno Vijetnamska armija dok je Kina zagovarala svetsku revoluciju putem nasilja.
U toku dve nedelje ponekad ogorčene debate,
Ho Ši Min, koji je zagovarao sovjetsku strategiju,
je bio izmanevrisan od strane prvog sekretara partije Le Duana,
koji je bio na strani Kineza.
Kad su glasali, Ho se izuzeo i napustio prostoriju
Nakon toga, Hoova stvarna moć je značajno umanjena.
Od tada, osoba sa punom moći, i koja je kontrolisala rat je bio Le Duan.
Le Duan je verovao da je sa odlaskom Dijema,
i vladom u Sajgonu u neredu,
došlo vreme da se brzo deluje u 1964. godini.
Predložio je plan u dve faze za pobedu u Južnom Vijetnamu.
U prvoj fazi bi uništio snage ARVN-a
kroz velike "odlučne bitke";
a u drugoj, napadom na gradove, verovao je Le Duan,
bi se pokrenuo revolt naroda unutar njih.
Partijski lideri i drugi za koje se sumnjalo da se protive planu
su bili osuđeni kao "revizionisti", degradirani,
otpušteni, zatvoreni.
Stotine su poslate u "kampove za prevaspitavanje".
"Ujka Ho se koleba", Le Duan je govorio,
"ali ja imam samo jedan cilj, konačnu pobedu."
Ministar MekNamara na liniji 0.
LINDON DŽONSON Predsednik Sjedinjenih država Bob? - Da, gdine predsedniče?
Oprosti što smetam, ali... - Nema problema. - Kaži mi, imamo li ikoga
sa vojnim umom da nam može dati vojne planove za dobijanje ovog rata?
Nađimo još nešto nečega, jer ću dobiti infarkt ako mi ne daš nešto.
Treba nam ovamo neko ko nam može dati
nešto bolje nego imamo, jer ono što imamo, imamo od '54.
Ne završavamo ovo. Gubimo.
To je jedan od razloga zašto hoću tamo opet.
Udariti ih u rep će malo pomoći u ovom trenutku. - Da.
Ono što želim je da neko napravi neke planove
da ulovimo ove momke i razbijemo ih.
Da ubijemo neke od njih. To je ono što želim da uradim.
Pokušaću da donesem nešto što će ispuniti taj cilj.
U redu Bob. - Hvala vam.
Kad su mu njegovi savetnici to zatražili,
Džonson je povećao broj američkog vojnog osoblja
sa 16.000 na više od 23.000 do kraja godine.
Ali je želeo i svoj tim u Sajgonu.
Zamenio je Henrija Kabota Lodža,
i imenovao generala Maksvela Tejlora za svog ambasadora,
i odabrao generala Viljema Vestmorlenda, starog 49 godina,
odlikovanog komandanta iz II svetskog rata i Koreje,
da predvodi američke vojne napore.
Predsednik se nadao da će prisiliti Hanoj da odustane
od podrške gerilskoj borbi na Jugu...
postepeno povećavajući vojni pritisak.
Odobrio je američkim pilotima da bombarduju trupe Severnog Vijetnama
i njihove instalacije u susednoj državi Laos.
I naredio je vojsci
da nadgleda južnovijetnamsko bombardovanje
severnovijetnamskih ostrva i napade na obalske baze.
Sve ovo je bilo sprovedeno u tajnosti.
Amerikancima to nije bilo rečeno.
Bila je to izborna godina.
U međuvremenu, generalštab je snažno osećao
da se SAD bore pod uslovima neprijatelja
i tražio je drastičnije i dramatičnije akcije,
vazdušne udare protiv "kritičnih meta" u samom Severnom Vijetnamu
i raspoređivanje američkih trupa u Južnom Vijetnamu,
čizama na tlu.
Džonson je odbio, bojeći se da bi tako agresivan potez
vodio uvlačenju Kine u sukob
kao što je to bilo u Korejskom ratu 1950.
Kažu da uđu ili izađu. - Da.
Rekao sam im da nemamo Kongres sa nama,
i da nemamo nijednu majku koja će se složiti da idemo u rat,
i imam izbore da dobijem, i onda... možete doneti odluku.
Ankete su pokazale prednost nad njegovim verovatnim protivnikom,
republikancem, senatorom Barem Goldvoterom iz Arizone,
otvorenim, beskompromisnim kritičarem onoga što je tvrdio
da je bila slabost administracije
u suočavanju sa komunističkom agresijom.
Zašto odlaže pitanje šta uraditi sa Vijetnamom?
Nada li se da može čekati do nakon izbora
da suoči američku javnost sa...
Tamo su komunisti koji prete da pregaze jugoistočnu Aziju
i Džonson ne radi ništa u vezi toga.
Moj protivnik vam nije rekao šta planira da uradi u vezi Hladnog rata.
BIL ERHART Perkasi, Pensilvanija Vozio sam se na karoseriji kamioneta u Perkasiju
sa grupom školskih drugova
pevajući pesme iz kampanje Berija Goldvotera
jer Lindon Džonson nije bio dovoljno čvrst prema komunistima.
Džonson je osećao da još nema politički kapital
da preduzima dalje akcije u Vijetnamu,
ali je zatražio od svog pomoćnika, Viljema Bandija,
da sastavi kongresnu rezoluciju
koja mu dozvoljava da koristi silu ako je potrebno,
a koja će biti poslata na Kapitol Hil kada bude vreme.
30. jula 1964, južnovijetnamski brodovi
pod vodstvom američke vojske
su granatirali dva severnovijetnamska ostrva u zalivu Tonkin.
Mala severnovijetnamska mornarica je dobila uzbunu.
Ono što je usledilo je jedan od najkontroverznijih događaja
i događaj sa najviše posledica u američkoj istoriji.
Prepodne 2. avgusta,
razarač USS Madoks se kretao sporo kroz međunarodne vode u zalivu,
na misiji prikupljanja informacija
u podršci daljih akcija Južnog Vijetnama protiv Severa.
Komandir severnovijetnamske jedinice torpednih čamaca
je krenuo u napad na Madoks.
Amerikanci su otvorili vatru i promašili.
Severnovijetnamska torpeda su takođe promašila.
Ali američki avioni sa nosača su oštetili
dva severnovijetnamska broda i ostavili trećeg mrtvog na vodi.
Ho Ši Min je bio šokiran kad je čuo za napad mornarice
i zatražio je da sazna ko ga je naredio.
Oficir na dužnosti je zvanično ukoren zbog impulsivnosti.
Niko nikad nije saznao ko je naredio napad.
Do današnjeg dana, ni Vijetnamci se ne mogu složiti.
Ali neki vjeruju da je to bio Le Duan.
Osoba iza odluke je morala biti prvi sekretar Le Duan.
1964, Le Duan je želeo
HUJ DUK Severni Vijetnam da podigne rat na novi nivo.
NGUJEN NGOK Severnovijetnamska armija Zašto bi lukavi, proračunati lider kao što je Le Duan uradio to?
Unutrašnjost je bila u našim rukama.
Da Amerika nije intervenisala direktno
sa velikim vojnim snagama, verovatno do 1965
južnovijetnamski režim bi se srušio.
U Vašingtonu, generalštab je tražio
trenutku odmazdu protiv Severnog Vijetnama.
Predsednik je odbio.
Umesto toga, Bela kuća je izdala upozorenje o teškim posledicama
koje bi usledile nakon kako su ih nazvali "ikakvih daljih neprovociranih" napada,
iako je Džonson znao da je napad bio provociran
južnovijetnamskim napadima na severnovijetnamska ostrva.
Obe strane su igrale opasnu igru.
4. avgusta, američki radio operatori su pogrešno preveli
radio saobraćaj Severnog Vijetnama
i zaključili da je nova vojna operacija neizbežna.
U stvari, Hanoj se prosto pozvao
komandire torpednih brodova da budu spremni za novi napad
od strane Južnovijetnamaca.
Madoks i još jedan razarač, Tarner Džoj,
su bili spremni za novi napad. Kao i Bela kuća.
9:43 a.m. EDT Napred Mak.
ROBERT MekNAMARA Ministar odbrane Lično bih vam preporučio, posle drugog napada na naše brodove,
da se osvetimo prema njihovoj obali na neki način...
Mislio sam ovo dok sam doručkovao:
kad idu i pucaju na nas, mislim da ne bi trebali samo pucati na njih,
već da istovremeno potegnemo jednu od tih stvari
koje imamo na jedan od njihovih mostova ili slično.
Tačno. Potpuno se slažem, gdine predsedniče.
Ali bih voleo da imamo nešto što smo već odabrali,
i samo udarimo tri ta brzo, odmah nakon toga.
Drugi napad se nikad nije dogodio,
ali u to vreme, zabrinuti američki operatori sonara
na Madoksu i Tarner Džoju su ubedili sebe da jeste.
Napad se dogodio verovatno, ali nije sigurno, rečeno je Džonsonu,
i pošto se verovatno desio,
predsednik je odlučio da ne treba ostati neuzvraćen.
Agresiji terorom protiv miroljubljivih seljaka Južnog Vijetnama
sada se pridružila otvorena agresija na otvorenom moru
protiv Sjedinjenih Američkih Država.
Ipak će naš odgovor, za sada,
biti ograničen i odgovarajući.
Mi Amerikanci znamo, iako izgleda da ostali zaboravljaju,
za rizik od širenja konflikta.
I dalje ne tražimo širi rat.
Ako je dotle došlo da ćemo mi biti pozvani
da izvršimo naše obaveze,
EVERET ALVAREZ Mornarički pilot i ako smo dobro trenirani za ovo,
nikad o tome nisam puno razmišljao.
To je bila moja dužnost.
Poručnik Everet Alvarez iz Salinasa, Kalifornija,
je bio na nosaču aviona "USS Constelation".
Njegovoj grupi Skajhou A-4 aviona
je naređeno da napadne baze torpednih čamaca
i naftna postrojenja u luci Hon Gai.
Po prvi put će američki piloti baciti bombe na Severni Vijetnam.
Kad smo se približavali cilju u poniranju,
bilo je očito da nas mogu uhvatiti na radaru.
Sećam se da su mi se koljena tresla.
I govorio sam, "Sveca mu, idem u rat."
"Ovo je rat."
Bio sam malo uplašen.
Kada smo ušli u zonu i oni počeli pucati na nas,
strah je nestao.
Sve je postalo mirno, smrtonosno tiho u kokpitu.
Postalo je kao simfonija
u smislu da je moj avion bio kao balet... na nebu,
i samo sam izvodio ono što sam radio.
I onda sam pogođen. - U pomoć, u pomoć.
Obalska milicija je zarobila Alvereza i predala ga vojsci Severnog Vijetnama.
Jedan tip je vikao na mene na vijetnamskom i govorio nešto.
Počeo sam pričati na španskom.
Ne pitajte zašto.
Izgledalo mi je kao dobra ideja tada.
Nakon što su videli oznaku SAD na mojoj legitimaciji
onda su počeli sa mnom pričati na engleskom.
Alvarez je pretpostavio da će biti tretiran kao ratni zarobljenik.
Pridržavao sam se kodeksa ponašanja,
što znači da im dajem ime, broj i datum rođenja.
Ali su me brzo podsetili da nismo u stanju rata,
nije bilo objave rata.
Tako da nisam mogao biti smatran ratnim zarobljenikom.
Sećam se da sam mislio o tome i rekao, "Znaš šta? U pravu su."
Everet Alvarez je bio prvi američki pilot
koji je bio oboren na nebu iznad Severnog Vijetnama
i prvi koji je tamo zatvoren.
Sada je predsednik poslao na Kapitol Hil rezoluciju
čiji je nacrt zatražio od svog pomoćnika Viljema Bandija dva meseca ranije.
Džonson je već nekako odlučio da krene dalje,
i to mu je dalo incident koji mu je trebao
da ode u Kongres i zatraži rezoluciju
koja će mu dozvoliti da se nosi sa tim što je video kao agresija u Vijetnamu.
I ono što je dobio je Tonkinška rezolucija,
koja je, kako je govorio, DŽEJMS VILBENKS Vojni savetnik
kao "bakina spavaćica", pokriva sve.
Mislim da je prilika ono što je Džonson tražio,
pravo vreme da pošalje poruku Severnom Vijetnamu
da je ozbiljan u vezi podrške Južnom Vijetnamu.
Ta poruka je poslata, mislim da smo pogrešno pročitali neprijatelja
jer su jednako ozbiljni kao i mi.
7. avgusta, 1964,
sa rezultatom od 88:2, Senat je usvojio
ono što će biti nazvano Rezolucija o zalivu Tonkin.
U Zastupničkom Domu, nijedan kongresmen se nije protivio.
Senator Goldvoter nije više mogao uverljivo tvrditi
kako se Džonson nije borio protiv Severnog Vijetnama,
dok su birači zabrinuti da su Sjedinjene Države bile u opasnosti
da postanu preduboko uključene,
cenili predsednikovu odmerenu reakciju.
Podrška za Džonsonovo upravljanje ratom
skočila je preko noći sa 42% na 72%.
Američka javnost je verovala svom predsedniku.
Le Duan i njegovi drugovi u Hanoju nisu.
Imali su malo vere u predsednikove tvrdnje da nije tražio širi rat.
Odlučili su da pojačaju svoje napore da pobede na Jugu
pre nego Sjedinjene Države pojačaju svoje prisustvo
slanjem borbenih trupa.
Po prvi put, Hanoj je počeo sa slanjem
severnovijetnamskih regularnih vojnika na Jug,
kroz mrežu puteva koje su probili kroz džunglu Laosa,
Ho Ši Minov put.
Ovo je Bien Hoa vazduhoplovna baza, najveća u Južnom Vijetnamu,
nekoliko sati nakon što je gađana komunističkim minobacačima.
1. novembra, gerilci Vijet Konga su bombardovali
američku vazdušnu bazu u Bien Hou blizu Sajgona.
5 Amerikanaca je poginulo.
30 je ranjeno.
5 bombardera B-57 je uništeno na tlu
a još 15 je oštećeno.
Gdine ambasadore, mislite li da ovo pokazuje neke nove sposobnosti
MAKSVEL TEJLOR AMERIČKI AMBASADOR koje oni imaju, Vijet Kong?
Rekao bih da nikada ranije nisu ovo radili.
Generalštab je savetovao predsednika da pokrene
trenutni sveopšti napad na 94 cilja na Severu
i da pošalje regularne armijske i marinske jedinice,
ne više savetnike u Južni Vijetnam.
On to neće uraditi. Izbori su bili za samo dva dana.
Lindon Bejns Džonson je osvojio funkciju na svoje ime,
i to velikom razlikom.
Unutar mesec dana, predsednik će odobriti
ono što je nazvano "odmerenim odgovorom",
ograničene vazdušne udare na Ho Ši Minov put u Laosu
i "milo za drago" osvetničke udare na ciljeve u Severnom Vijetnamu.
Ipak je odbio da sprovede kontinuirano bombardovanje na Severu
sve dok Južni Vijetnam ne "dovede svoju kuću u red".
Privatno, Džonson je sumnjao da će vazdušni udari sami ikada delovati
i verovao je da će na kraju morati da pošalje kopnene trupe,
iako još nije bio voljan da to javno kaže.
U jesen '64, Denton je imao 17 godina
i bio je rešen da ide u vojsku.
Mogi Kroker je bio nemiran od leta.
Nakon incidenta u zalivu Tonkin, poverio se
sestri da je želio da se pridruži mornarici,
ali je znao da njegovi roditelji neće potpisati pristanak
koji bi mu dozvolio da sa 17 godina pristupi vojsci.
KEROL KROKER Saratoga Springs, Njujork Govorio je o želji da ide da služi
i da njegovi pokušaji da ode maloletan nisu uspeli.
I da je želeo da ga moji roditelji podrže u tome.
Roditelji su pokušali da ga uvere da bi bio korisniji za svoju zemlju
sa obrazovanjem nego samo kao obični vojnik.
Mogi je bio nepopustljiv.
U ponedeljak ujutro je otišao u školu.
Gledala sam ga kako odlazi.
DŽIN-MARI KROKER Saratoga Springs, Njujork Ali te večeri nije došao na večeru i nije zvao.
Dan kad je moj brat pobegao mora da je bio
jedno od najbizarnijih iskustava u mom životu.
Čak sam pogledala u moju "kasicu prasicu"
i on je uzeo novac koji sam imala i ostavio poruku za mene.
Obećao je da će mi vratiti novac.
Otišao je oko 4 meseca
i rekao je da neće doći kući
ukoliko ne pristanemo da potpišemo za njega.
I nije navršavao 18 sve do juna.
Ali smo se mi složili i on je došao kući.
Moj muž je osećao kako je to častan sporazum.
Ja sam se nadala da bi mogao promeniti svoje mišljenje.
Po mom mišljenju, marinski korpus je predstavljao ono najbolje.
I jeste. Oni su najbolji.
FILIP BREJDI Mornarički savetnik I želeo sam da budem deo najboljih.
Bio sam takmičarskog duha. Bio sam ratoboran.
Ali sam žele da uđem u marinski korpus
i otići u prvi rat koji mogu naći.
Poručnik Filip Brejdi, iz Port Vašingtona, Njujork,
stigao je u Sajgon samo par dana
nakon pobede Lindona Džonsona,
jedan od novih savetnika koji je poslat da pomogne
vojsci Južnog Vijetnama.
Moramo obezbediti da žene i deca ne budu povređeni.
General Vestmorlend je lično pozdravio pridošlice.
On je bio čovek impresivnog izgleda sa impresivnom karijerom.
Mnogi od ljudi koje je vodio u Tunisu, Siciliji i Normandiji
tokom II svetskog rata su ga zvali Supermen.
Borio se odlično u Koreji,
komandovao je 101. vazduhoplovnom,
služio kao upravnik Vest Pointa.
Tajm magazin ga je nazvao "snažnom personifikacijom američkog borca."
U isto vreme, osvojite srca i umove ljudi.
General Vestmorelad nam je rekao da smo dole na liniji od 4,5 m
i treba nam još par da dođemo do cilja.
Onda sam izašao napolje i spustio se na zemlju.
I onda sam saznao, "Zar ne shvataš?"
"Mi gubimo rat."
Poručnik Brejdi je bio pomoćnik kapetana Frenka Elera,
višeg savetnika u 4. bataljonu vijetnamskih marinaca,
elitnoj jedinici čiji su članovi sebe zvali "Ajkule ubice."
Rečeno vam je da ćete otići tamo da ih vodite,
edukujete i u suštini podižete ove "male momke"
o tome kako da vode rat,
a oni su u stvari tačno znali kako da vode rat.
Ti si samo dodatak.
Tamo ste prosto da vodite sredstva koja oni nemaju:
američku artiljeriju, američke vazdušne udare.
Brejdi se potrudio da upozna
južnovijetnamske marince u njegovoj jedinici.
Fil Brejdi je došao kao pomoćnik starijeg savetnika
Rekao sam mu, "Ti nisi moj savetnik. Ti si moj pomoćnik."
I takođe, "Tako si veliki i visok". Drži se dalje od mene.
Jer ako si blizu mene,
TRAN NGOK TOAN Južnovijetnaski marinac neki snajper Vijet Konga će pucati
na tebe i onda će te promašiti i pogodiće mene."
Poručnik Tran Ngok Toan, sin kamiondžije,
je pobegao od života sa neprijateljskom maćehom
odlazeći u južnovijetnamsku vojnu akademiju u Dalatu.
Borio se protiv Vijet Konga više od 2 godine.
Toan je bio jedan od mlađih oficira. Mislim da je bio...
mislim da je bio komandir čete. Znao sam ga, dopadao mi se.
Diplomirao je na Dalatu, što je bio njihov Vest Point.
Veoma posvećen.
Kasnije smo shvatili da razumemo jedan drugoga puno više,
jer smo bili ista generacija.
Brejdi, Toan i 4. marinski bataljon Južnog Vijetnama
su bili stacionirani blizu Bien Ho vazdušne baze, u rezervi,
čekajući da budu pozvani u akciju.
Pojavile su se nove glasine,
o većoj neprijateljskoj jedinici koja se kreće kroz unutrašnjost.
U toku je bio Le Duanov plan da ostvari brzu i odlučnu pobedu.
Moj najmlađi brat se zvao Ngujen Tan Hoang.
On je bio izviđač.
Ubijen je.
Ako uđete na groblje,
NGUJEN VAN TONG Viet Kong njegov grob je sa leve strane.
NGUJEN VAN TONG Viet Kong Šesti grob u šestom redu.
Posećujemo grob jednom godišnje da ga se setimo.
Želeo bih reći još jednu stvar.
Moj brat je imao verenicu.
Doveo ju je kući da upozna našu majku.
Moja majka je bila jako sretna što će joj ona biti snaja.
Kada je moj brat poginuo, odbila je da se uda za drugog čoveka
i umesto toga je oduzela sebi život.
Ngujen Van Tong je bio politički oficir
u novostvorenoj 9. diviziji Vijet Konga,
jedan od 2.000 severnovijetnamskih i vijetkongovskih vojnika
koji su se nedeljama tiho infiltrirali u Puok Taj,
navodno "pacifikovanu" provinciju
na manje od 70 km severoistočno od Sajgona.
Moje gledište je bilo, u ratu,
ako ne možete uništiti glavne neprijateljske snage,
neprijateljsku kičmu, ne možete pobediti.
Ako nismo uništili ove snage, rat bi mogao potrajati večno.
Cilj za Tonga i njegove drugove je bio strateški zaseok Bin Dža,
dom za oko 6.000 katoličkih antikomunističkih izbeglica.
Njihov plan je bio da zauzmu zaseok,
i onda unište snage koje će Sajgon sigurno poslati da ga preotme.
Da osiguraju uspeh,
tone teškog naoružanja su prokrijumčarene na obalu
pod zaštitom mraka,
minobacači, mitraljezi, bestrzajna oruđa
sposobna za uništavanje tenkova.
Komunisti nisu pokušali ništa ovih razmera ranije.
Pre zore 26. decembra,
Vijet Kongove jedinice su lako nadvladale
seosku miliciju i okupirale Bin Dža.
Kada su dve udarne južnovijetnamske čete rendžera
bile iskrcane helikopterima narednog dana,
upale su u zasedu i razbijene su.
Ujutro, 30., Filip Brejdi, njegov prijatelj Tran Ngok Toan,
i 4. bataljon marinaca su odleteli da oslobode i da ojačaju Rendžere.
Neprijatelj se povukao istočno od sela.
Oko 5 popodne, helikopter je lebdeo oko našeg položaja
odmah iznad komandnog mesta regimente.
Komandant je upitao, "Možete li ga srušiti"?
Rekli smo, "Da, možemo."
I minut kasnije je bio pogođen i u plamenu.
Odjednom ste mogli videti kako svetleći meci izlaze
iz plantaže, pogađaju helikopter, on se ruši.
Naređeno nam je da odemo dole i povratimo ostatke narednog jutra.
Otišao sam do mesta gde je helikopter pao
i video sam 4 mrtva Amerikanca.
U to vreme nisam shvatao koliko su
vredni bili životi američkih savetnika.
TRAN NGOK TOAN Južnovijetnaski marinac Komandni oficir iz Sajgona
rekao je bataljonu da "moraju otići i izvući sva 4 tela Amerikanaca".
Poslali su čitav bataljon da povrate tela 4 američka savetnika.
Vodeća četa je došla do ostataka
i onda se našla na udaru i gadno je stradala.
12 južnovijetnamskih marinaca iz Toanove jedinice je ubijeno
dolazeći do srušenog helikoptera.
Njihovi drugovi su ih zamotali u ćebad
i položili do mrtvih Amerikanaca.
Jedan američki helikopter se spustio na čistinu.
Američka posada je iskočila pod vatrom,
pokupila 4 Amerikanca,
popela se nazad u helikopter i odletela nazad.
Rekli smo im, "Pokušajte da uzmete i sva naša tela".
Ali su odbili da pokupe naša tela.
Toan i njegovi ljudi su ostali tri sata sa telima svojih mrtvih
čekajući na helikopter koji će ih pokupiti sa bojišta.
U međuvremenu, postajem pomalo nervozan
jer najpre, gubimo svetlo dana.
Drugo, sada smo izvan dometa artiljerije.
Moramo otići odatle.
Moramo otići odatle jer oni dolaze.
I nemamo vremena.
Otišao sam do majora Noa, tako se zvao i rekao,
"Majore, moramo odmah odavde."
A on reče, "Ne zaboravi da sam ja major, a ti si poručnik,"
okrenuo se na peti i otišao.
10' kasnije se otvorio pakao.
Počeli su sa granatiranjem.
Počeli su gađati među naša tela.
Prvi put u ratu u Vijetnamu da su počeli sa granatiranjem pre napada.
Granatiranje je na kraju utihnulo.
Ali onda su se trube začule,
i talas za talasom neprijateljskih trupa
je krenuo prema znantno nadjačanim ljudima.
Bilo je to kao da ste uključili snimak pucnjave...
I samo je bilo... Upravo tako.
Iznenada je došlo niotkuda.
Koristili smo ono malo vazdušnih udara što nam je ostalo sa helikopterima,
pozivajući ih da udare na naše pozicije da ih uspore.
Nije bilo načina.
Bili smo okruženi, a oni su nastavili dolaziti.
Bio sam pogođen. Prvi metak je ušao ovde.
A onda, drugi metak je pogodio ovde.
Metak iz AK-47 je ušao ovde
praveći veliku rupu.
Ali sam... nastavio sam da se borim.
Nisam osećao nikakav bol.
Nisam imao vremena da o tome mislim.
Ono što smo uradili je da smo se pokušali izvući.
26 nas je krenulo.
11 je na kraju uspelo.
Te noći, Vijet Kong je otišao među drveće,
noseći svoje povređene
i pucajući u svakog južnovijetnamskog vojnika kojeg su pronašli živog.
Pravio sam se mrtav.
Vijet Kongovci su došli i udarili moje telo.
Jedan metak mi je prošao ovuda.
I iznenada sam osetio, "Još sam živ".
Nema problema. Pa sam se i dalje pravio mrtav.
A onda su otišli i povukli se.
Držeći pušku u rukama,
Toan je počeo da puzi prema Bin Dža.
Trebalo je 3 dana da ga nađu.
Jedan od padobranaca, došao je i pokupio me i rekao je
"Užasno. Smrdiš užasno."
"Kao crknuti pacov."
I pogledao sam na sve te crve i mrave oko mojih rana.
Tada sam imao vremena da osetim bol.
Jer sam sva 3 dana... pokušavao da preživim.
Kad je sve bilo gotovo, 5 Amerikanaca je poginulo kod Bin Dža.
32 tela Vijet Kongovaca su ostala na bojištu.
200 Južnovijetnamaca je poginulo;
Još 200 je bilo ranjeno.
Nikad neću zaboraviti te prizore.
Gde god da smo išli,
videli smo tela sajgonskih vojnika.
Ono što je stvarno bilo značajno
je da su bili sposobni u prikupljanju ovakve sile.
Vijetnamski oficiri sa kojima sam pričao u marinskom korpusu
su smatrali da imaju još 6 meseci pre kraja.
Veliko pitanje nakon Bin Dža,
jedan američki oficir u štabu je rekao,
je da je hiljadu ili više neprijateljskih snaga
"moglo da tumara po unutrašnjosti tako blizu Sajgona"
"a da ne budu otkriveni."
"To nam govori nešto o ovom ratu."
Hanoj je likovao.
Ho Ši Min je to nazvao "mali Dijen Bijen Fu."
Le Duan je bio ubeđen da njegova strategija funkcioniše.
"Oslobodilački rat Južnog Vijetnama napreduje"
"brže od očekivanog," rekao je.
"Nakon borbe kod Ap Baka pre dve godine,"
"neprijatelj je znao da će nas biti teško poraziti."
"Nakon Bin Dža, neprijatelj shvata"
"da je u toku njegov poraz od nas."
Verujem da je borba kod Bin Dža istorijska prekretnica u ratu.
Da se Amerikanci nisu uključili, mi bi ušli u Sajgon 1966.
20 januar, 1965 Ja, Lindon Bejns Džonson, svečano se zaklinjem...
26 dana posle bitke kod Bin Dža
i samo nedelju nakon Džonsonove inauguracije,
MekDžordž Bandi je uručio predsedniku memoradnum.
...najbolje što mogu.
Jasno je da trenutna strategija ne funkcioniše, rekao je.
Vijet Kong je u pokretu i raste,
snabdevan i sada stalno ojačavan
vojnicima iz Severnog Vijetnama.
Da bi nezavisni Južni Vijetnam preživeo,
Sjedinjene Države trebaju delovati brzo.
Administracija se suočava sa dva izbora, Bandi je rekao.
Može nastaviti kao i do sada
i pokušati da dogovorite neku vrstu sporazuma koji spasava obraz.
Ili može koristiti više američke vojne moći
da prisili Sever da odustane od cilja za ujedinjavanje zemlje.
Bandi i MekNamara su bili za tu opciju.
Ukoliko predsednik to ne izabere, rekli su,
Južni Vijetnam će pasti.
"Ne mislim ništa," Džonson je rekao MekNamari,
"to će biti jednako loše kao i gubitak."
Onda, malo više od nedelju kasnije,
gerilci su napali američku helikoptersku bazu u Pleiku
na Centralnim visoravnima,
ubijajući 8 američkih savetnika i ranjavajući više od 100.
Pre otprilike 24 sata,
prvi napad u Pleiku...
Džonson je odmah odobrio vazdušne napade na kasarne u Severnom Vijetnamu.
10. februara, 1965,
Vijet Kong je razneo hotel u Kju Nhonu,
ubijajući 23 Amerikanca i zatrpavajući još 21 ispod ruševina.
Džonson je naredio još jedan vazdušni napad.
Nervoza oko onoga što je izgledalo da se dešava proširila se širom sveta.
Francuska, koja je provela skoro vek u Vijetnamu,
sada je pozivala na kraj svih stranih mešanja tamo.
Britanski premijer je tražio uzdržanost.
Mnogi lideri iz predsednikove vlastite partije su se složili,
iako ne javno.
U privatnom memorandumu,
Džonsonov vlastiti potpredsednik, Hjubert Hamfri,
ga je upozorio da bi rat potkopao njegovo "Veliko društvo",
naštetio ugledu Amerike u inostranstvu,
i okončao svaku nadu za popravljanjem odnosa sa Sovjetskim Savezom.
Džonson nikad nije odgovorio.
Umesto toga, 2. marta 1965,
Sjedinjene Države su počele sa sistematskim bombardovanjem
ciljeva u Severnom Vijetnamu,
operaciju pod kodnim imenom "KOTRLJAJUĆA GRMLJAVINA".
To je trebao biti "rastući kreščendo" vazdušnih udara, pisao je ambasador Tejlor,
namenjenih da ojačaju moral na Jugu
i unište moral na Severu.
Teorija iza operacije je bila,
kako sam ja razumeo, je bila da pojačavamo tempo
i obim ovih napada protiv Severnog Vijetnama,
i da će oni pre ili kasnije početi da mole.
A onda će doći do pauze,
SEM VILSON, Vojska i počećemo da pregovaramo o našem izlazu iz ove situacije.
Ovo je postalo kao verska dogma.
I to je bila pogrešna pretpostavka.
Oni nisu imali nameru da odustanu.
Oni su nas čitali bolje nego mi njih.
Predsednik je insistirao na strogoj tajnosti.
Američkom narodu neće biti rečeno
da je administracija promenila svoju politiku
od osvetničkih napada na sistematsko bombardovanja;
da je u stvari, proširio rat.
Zajedno su se složili da je potrebna zajednička akcija odmazde.
General Vestmorlend, koji je inicijalno bio neodlučan
oko upotrebe kopnenih trupa u Vijetnamu,
sada je tražio dva bataljona marinaca, 3.500 ljudi,
za zaštitu vazdušne baze Da Nang
odakle su lovci bombarderi napadali Sever.
Ambasador Tejlor, koji je nekada tražio kopnene trupe,
sada se protivio čitavoj ideji.
"Jednom kada stavite prvog vojnika na obalu," pisao je,
"možda nećete znati koliko drugih će doći za njim."
Ipak je predsednik osećao da nema izbora
osim da da Vestmorlendu ono što je tražio.
Znao je da će on biti okrivljen ako još američkih savetnika pogine.
"Osećam se kao magarac uhvaćen u oluji u Teksasu," žalio se.
"Ne mogu pobeći, ne mogu se sakriti, i ne mogu to zaustaviti."
U martu 1965,
Džonson je konačno preduzeo akciju koju je tako dugo uspevao da izbegne.
# Poljubi me za rastanak
# i piši mi dok sam odsutan Poslao je američke kopnene trupe u Vijetnam.
# Doviđenja, dušo zdravo Vijetname
Vlada Južnog Vijetnama nije ni konsultovana;
# Amerika je čula zvono Sjedinjene Američke Države su imale veće brige.
Jasno, videli smo to u pojmovima Hladnog rata.
Pomoćnik ministra odbrane Džon MekNauton je rekao...
Rekao je da su naši interesi tamo bili 70% ...
ROBERT GARD Pentagon da izbegnemo poniženje,
20% da zadržimo Kinu,
i 10 % da pomognemo Vijetnamcima.
Džonson je potiho rekao svom dobrom prijatelju,
senatoru Ričardu Raselu iz Džordžije,
šta će se dogoditi.
Pretpostavljam da nemamo izbora, ali to me plaši.
Mislim da će svi misliti, "Iskrcavamo marince."
"Idemo u borbu." Naravno, ako dođu tamo,
oni će se sa njima boriti. A ako unište te avione,
svi će me napadati što ih nisam obezbedio,
baš kao zadnji put kad su napali. - Da.
Šta ti... misliš? - Gdine predsedniče,
to me na smrt plaši. Ali ne znam kako se sad povući.
Izgleda mi kao da smo upravo ušli u ovo, i nema izlaza. - Ne znam.
Dik, veliki problem pod kojim sam...
čovek se može boriti ako vidi svetlo
negde ispred sebe. Ali nema svetla u Vijetnamu.
Nema ni malo.
8. marta, 1965, dr. Fan Huj Kvat,
još jedan u nizu premijera Južnog Vijetnama,
pozvao je svog šefa kabineta, Buj Dijema.
Rekao je, "Tri bataljona marinaca se iskrcavaju u Da Nangu sada."
BUI DIJEM Južnovijetnamski diplomata Bio sam zapanjen. Rekao sam "Zašto?"
Smirio me. Rekao je, "Ne, u redu. Pričaćemo o tome kasnije."
Sada pokušaj da se upoznaš i sastavi izjavu...
koja najavljuje iskrcavanje tri bataljona marinaca
i da im poželimo dobrodošlicu istrovremeno.
Bio sam veoma nesrećan.
Marinci su se iskrcali u Da Nangu
na istočnoj obali Južnog Vijetnama, oko 160 km južno
od demilitarizovane zone koja je podelila Sever i Jug.
Bili su spremni da uz borbu zauzmu obalu.
Nisu se trebali boriti.
Ono što me je zadivilo je koliko je Vijetnam lepo izgledao.
DOBRODOŠLI AMERIČKI MARINCI
Tamo su bili beskrajni hektari žadno-zelenih pirinčanih polja.
I ova divna sela u tim šumarcima od bambusa i palmi.
A u daljini te plavičaste planine sa džunglom,
i izgledale su kao Šangri La.
FILIP KAPUTO Marinci Sećam se da sam video taj red vijetnamskih žena,
ili učenica kako mislim da su bile.
Izgledale su kao anđeli koji su sišli na zemlji ili nešto slično tome.
Tako da je bilo zapanjujuće, ali malo uznemirujuće zato jer...
kako može ovakvo mesto, tako lepo i očaravajuće... biti u ratu?
Moj otac je bio veoma srećan.
Mi smo tako mala i siromašna zemlja
i Amerikanci su odlučili da dođu i spasu nas
Živelo Vijetnamsko-Američko prijateljstvo ne samo sa njihovim novcem, njihovim resursima,
več čak i njihovim vlastitim životima.
DUONG VAN MEJ Sajgon Bili smo veoma zahvalni. Smatrali smo...
da će sa ovom snagom Amerikanci sigurno pobediti.
Videvši kako strane trupe marširaju pored njegovog sela,
stari čovek je izašao iz svoje kuće vičući, "Živela Francuska!"
Mislio da su se Francuzi vratili.
"Problem ovde,"
rekao je novinaru marinski kapetan koji je vodio patrolu,
"je ko je do đavola ko?"
Kao član sa pravom glasa Veća misije u Sajgonu,
SEM VILSON Vojska Osećao sam da ih Vijetnamci moraju poraziti sa krvavim panjem,
moraju to uraditi sami.
Moramo uraditi sve što je u našoj moći da im pomognemo,
ali ne možemo pobediti za njih.
Mislim da smo prešli reku Stiks u tom trenutku.
U dubini svakog vijetnamskog uma, stranci su osvajači.
Tako da kad su Amerikanci došli,
TRAN NGOK TOAN Južnovijetnamski marinac Vijet Kong je mogao regrutovati više ljudi
da se bore protiv osvajača.
Prvi protest protiv rata u Vijetnamu na koji sam otišao
je bio protest kod Dau Hemikal postrojenja.
Dau je proizvodio napalm.
Oni su bacali napalm na sela u Vijetnamu.
To je bilo veoma razočaravajuće iskustvo
BIL ZIMERMEN Univerzitet Čikaga jer je samo 40 ljudi došlo.
Izgledao sam tako neprikladno
i veoma neefikasno, nemoćno,
stojeći napolju sa 40 ljudi.
Većina Amerikanaca je malo razumela išta o Indokini,
i retko su znali ikoga ko je zapravo bio uključen u borbe,
pa nisu videli razlog da dovode u pitanje vladine tvrdnje
da su vitalni interesi Sjedinjenih Država
13.000 km od kuće.
Ipak, postojao je mali, ali rastući broj ljudi
koji su počeli da se protive ratu iz nekog razloga,
jer su mislili da je nepravedan ili nemoralan,
verovali da je neustavan
ili da prosto nije u nacionalnom interesu.
# Oh, marširao sam u bitci kod Nju Orleansa
# pri kraju ranog britanskog rata Dve nedelje nakon iskrcavanja marinaca u Da Nangu,
# Mlada zemlja je počela da raste članovi Univerziteta u Mičigenu su organizovali
# Mlada je krv počela da teče celonoćnu diskusiju između profesora
# ali nisam više marširao i oko 3.000 studenata oko eskalacije rata.
Demonstracija je nazvana poučavanjem jer je
ideja nastala od grupe univerzitetskih profesora.
Šta se nadate da ćete postići?
Želeo bih da otvorim komunikaciju između ljudi i... vlade
pošto verujem da nam ne govore šta se dešava,
a ljudi imaju pravo da znaju, i mi imamo pravo
da kažemo vladi šta mislimo.
Uskoro su podučavanja organizovana u svim većim univerzitetskim centrima.
Nema moralno lepog izlaza.
NYU na Menhetnu, Univerzitet Viskonsina u Medisonu,
Univerzitet Kalifornije na Berkliju.
Podučavanja su bili zapravo bučni događaji.
Mnogo prepirki.
Želimo diskutovati o tome šta nije u redu sa Vijetnamskim ratom, i...
Podržavate li politiku administracije u Južnom Vijetnamu? - Svim srcem.
Bilo je puno puta kad su ljudi koji podržavaju rat
dolazili na ova poučavanja da daju alternativni antikomunistički pogled.
Često su bili nadglasavani.
Bombardovanje Severa i dolazak marinaca
su takođe dovukli protestante u Vašington tog proleća.
Demonstracije su organizovane
od strane organizacije "Studenti za demokratsko društvo", SDS.
Video sam kako SDS
poziva na demonstracije pred Belom kućom u proleće 1965.
Nisam želeo da idem jer nisam želeo da budem razočaran
opet na isti način, i ići čitav put do Vašingtona
i stajati ispred Bele kuće sa 40 ljudi.
25.000 ljudi je prisustvovalo skupu.
I to mi je iznenada reklo,
i ostalima sa kojima sam tada radio
da bi moglo biti moguće izgraditi antiratni pokret.
Bilo je prilično zapanjujuće pomisliti
da on ima tako veliki stepen posvećenosti.
DŽIN-MARI KROKER Saratoga Springs, Njujork Imalo je smisla zbog... onoga što smo znali o njemu,
koliko je uporan bio.
Ništa što su roditelji Mogija Krokera mogli reći ili uraditi
otkad se Mogi vratio kući nije moglo poljuljati njegovu odlučnost da služi,
i skori razvoj događaja u Vijetnamu je samo ojačao njegovu rešenost.
Želeo je da postane padobranac i ode u borbu. # Čujte što kažem
# jahaću zmiju Konačno su se njegovi roditelji, nerado, složili da ga puste da ide,
i 15. marta, nedelju dana nakon što su se prvi marinci iskrcali u Da Nangu,
Denton Kroker Junior je pristupio vojsci. # Stick around
# Ali dušo, dušo, upamti, upamti Tako je Denton skočio sa stepenica jednog jutra
# to je moj život i otišao u Fort Diks.
# i radiću ono što želim Bila je to zapravo neka vrsta olakšanja,
# i imam svoju glavu da mislim šta hoću da su konflikt i nervoza
oko toga hoće li ili neće ići bili završeni. A on je bio srećan.
Mi smo samo pokušavali da verujemo kako
je ovo bila prava stvar za njega da uradi.
U prvim danima nisam bila previše uplašena.
Ali kad sam videla mrtve ljude, to me je preplašilo.
Amerikanci su satima bombardovali selo.
Otrčali smo tamo da vidimo šta se desilo.
LE MIN KUE Severnovijetnamka Selo je bilo neprepoznatljivo.
Od tada sam znala da je rat stigao.
Li Min Kue je ostala siroče kao mala devojčica,
jer su njeni roditelji bili žrtve brutalnih agrarnih reformi
koje su komunisti nametnuli.
Podigli su je njeni ujna i ujak,
koji su je ohrabrili da čita američku literaturu.
Imala je 16 godina kad je počela operacija "Kotrljajuća grmljavina".
Moja kuća je bila do staračkog doma.
Bio je potpuno uništen.
Bombe su pale na pijacu i na školu.
Onda je došao regruter tražeći dobrovoljce.
Moja glava je bila puna avanturističkog duha.
Ali sam bila premlada. Morali ste imati 17 godina.
Tako da sam slagala za godine i pristupila.
Kue je dodeljena organizaciji nazvanoj
"Udarne brigade mladih protiv Amerikanaca za nacionalni spas,"
i zajedno sa hiljadama drugih mladih ljudi
je poslata na jug da drži prohodnim Ho Ši Min put.
Pre nego što sam otišla ujak mi je rekao,
"Američka literatura je veoma jedinstvena".
"Trebala bi je poneti sa sobom."
Zavolela sam američku literaturu od tada,
i posebno volim Hemingveja.
Učila sam iz "Za kim zvone zvone".
Kao snalažljivost čoveka koji je srušio most.
Videla sam kako se on nosio sa ratom
i učila sam iz tog karaktera.
Kao što se Džonson bojao,
brzo je postalo jasno da kampanja bombardovanja sama za sebe ne funkcioniše.
Vojska i potrepštine su nastavile da se spuštaju
niz Ho Ši Minov put.
General Vestmorlend i generalštab
su tražili više ljudi, desetine hiljada njih.
Predsednik je bio oprezan.
Želeo je da uradi "dovoljno, ali ne previše", rekao je.
Ipak se složio da pošalje još dva bataljona marinaca
i da promeni njihovu misiju sa obezbeđenja baza na aktivnu borbu.
Po prvi put, od američkih vojnika je traženo
da se sami bore u Vijetnamu.
Džonson nije želeo da se ni ta činjenica otkriva američkoj javnosti.
Ali je bombardovanje Severa i glasine o oštrijim merama koje slede
pojačalo zabrinutost širom sveta.
Generalni sekretar UN-a, U Tant, predložio je
tri meseca prekida vatre.
Velika Britanija, američki najbliži saveznik,
javno je ponudila da se obnove pregovori u Ženevi
koji su podelili Vijetnam 1954,
sa ciljem ponovnog ujedinjenja.
Narodu Južnog Vijetnama je dozvoljeno da vodi svoju zemlju...
7. aprila, na Džon Hopkins univerzitetu,
Džonson je pokušao da ubedi svet u američke dobre namere
i da ponovo umiri američke strahove od širenja rata.
Poslednjih meseci su pojačani napadi na Južni Vijetnam.
Tako da je postalo neophodno da povećamo naš odgovor
i da napadamo iz vazduha.
Ovo nije promena cilja.
Ovo je promena po pitanju onoga što verujemo da cilj zahteva.
Ništa nije rečeno oko novih naređenja o slanju marinaca
direktno u borbu.
Umesto toga, predsednik je pozvao na "bezuslovne pregovore" sa Hanojem,
i kao stari pripadnik "Nju Dila", predložio je masivni razvojni program
za čitavu jugoistočnu Aziju.
Ogromna reka Mekong može obezbediti hranu i vodu i energiju
na nivou ne manjem od našeg TVA.
Bio sam izvan sela.
Imali smo neku pucnjavu iz sela.
Imao sam mali tranzistorski radio.
I sedeo sam tamo slušajući LBJ.-a. (Džonsona).
...koristićemo našu snagu uzdržano
i sa mudrošću...
FILIP BREJDI Mornarički savetnik U isto vreme smo bacali napalm na selo.
Tako da sam navodio napad napalmom i slušao predsednikov govor o miru.
Pokušaćemo da se sukob ne proširi.
Bilo je nadrealno.
Nemamo želju da uništimo
ono što su ljudi Severnog Vijetnama izgradili
trudom i požrtvovanjem.
Ovaj rat, kao i većina ratova, je ispunjen užasnom ironijom.
Šta narod Severnog Vijetnama želi?
Hanoj je nazvao predsednikovu ponudu trikom.
Džonsonovi savetnici i generalštab
su nastavili da raspravljaju koliko ljudi je zapravo potrebno
i koliko brzo trebaju biti raspoređeni.
U međuvremenu, predsednik je poslao prve armijske borbene snage
u zemlju. Postajalo je sve jasnije
da će Sjedinjene Države biti uključene dugo vremena.
DŽO GALOVEJ Novinar Ne možete biti samo neutralan svedok...
u nečemu kao što je rat.
Uvlači vam se u grlo.
Izjeda vas živog iznutra i spolja.
Nije nešto gde se možete uzdržati i biti neutralni
i objektivni i... sve te stvari koje pokušavamo biti
kao reporteri, novinari, fotoreporteri.
To ne ide tako.
...odbrana i oni su vrlo brzi... i proveri...
Rastuće prisustvo američkih borbenih trupa u Vijetnamu
je privuklo jata novinara.
Nije bilo cenzure štampe, kao što je bilo u II svetskom ratu.
Novinari su se morali samo složiti da prate smernice vojske
i da ne narušavaju bezbednost tekućih operacija.
Bio je to opasan posao.
Više od 200 novinara i fotografa će poginuti
pokrivajući borbe u jugoistočnoj Aziji.
Džozef Li Galovej je bio mladi reporter agencije UPI,
iz Refudžija, Teksas.
Svratio je u Sajgon samo da pokupi svoje akreditive.
Onda je krenuo za Da Nang.
Marinci su prvobitno došli tamo na obalu da brane vazdušnu bazu.
A onda su brzo shvatili da ne mogu samo čuvati bazu.
Morate se raširiti okolo jer će vas gađati minobacačima, i ispaljivaće rakete.
Tako da morate otići od baze 15 do 20 km.
To znači da vodite operacije tako daleko.
I jednom kad počnete to, vi više ne čuvate bazu,
vi delujete na neprijateljskoj teritoriji.
Bez obzira koliko ste jaki, ako niste upoznati sa bojištem,
sa klimom, sa lokalnim običajima, biće jako teško.
NGUJEN TAN SON Severnovijetnamska vojska Amerikanci su bili veoma visoki i spori.
Nisu bili tako brzi kao naši vojnici.
Vijet Kong nije bio tako zastrašujući
u tom trenutku koliko je to bio teren.
Otići iz tačke A do tačke B u džungli... FILIP KAPUTO Marinci
je bilo tako teško.
Kao što mi se desilo jednom, trebalo mi je 4 sata
da pređem manje od kilometra,
probijajući se kroz žbunje sa mačetama.
Vijet Kong je znao teren puno bolje nego marinci,
i pravili su krugove oko njih.
Fort Diks, 10. juni, 1965.
Draga mama, osnovna obuka je gotova i trenutno čekam naređenja.
Čekanje naređenja može biti vrlo dosadno
ali sam otkrio da postoje odlične šanse da nešto pročitam.
Nedavno sam pročitao "Orkanske visove",
"Životinjsku farmu", "Sedam stubova mudrosti" i "Lorda Džima".
Nadam se da ste svi dobro. Voli vas Mogi.
Mogi Kroker je dobio odsustvo od dve nedelje
pre ukrcavanja za Vijetnam.
Bili smo za večerom jedno veče
pričajući, mislim uopšte o ratu i o opštoj situaciji.
Mogi je rekao, "Naravno, da sam Vijetnamac,"
bio bih na strani Vijet Konga."
To... zbunilo me je.
Pretpostavljam u odnosu na našu američku revoluciju
da je tako video potrebu za njihovom slobodom.
Ali kao američki građanin,
video je širu sliku pokušaja da se suzbije komunizam.
Sećam se posebno jedne noći kad smo ja i on ostali do kasno.
On se iznenada rukama uhvatio za glavu.
Rekao je, "Ne želim da se vratim nazad."
Zanemela sam.
I rekla sam mu, "Ali to je ono što želiš."
Nikad mi nije palo na pamet da je rastrgan oko ovoga,
da je bio uplašen, i da je istovremeno bio odlučan da ide.
U Južnom Vijetnamu, stvari su se sve više pogoršavale.
# Pa, dobila si svoj dijamant U maju, Vijet Kong,
# i svu svoju lepu odeću podržan sa 4 regimente regularnih vojnika Severnog Vijetnama,
# i šofera da te vozi u autu oko 5.000 ljudi,
je uništavao po južnovijetnamski bataljon svake nedelje.
# ali ne igraj se sa mnom, jer se igraš sa vatrom
Južni Vijetnam je sada izgledao kao da ga dele samo nedelje od kolapsa.
Očajan, general Vestmorlend je zahtevao
još desetine hiljada američkih vojnika odmah.
Ali niti stalno bombardovanje
niti rastući izgledi za punom američkom intervencijom
izgleda da nisu zastrašivali Hanoj.
Le Duan, koji nije uspeo da dobije rat
pre nego što Sjedinjene Države pošalju kopnene snage,
sada je ubedio američku javnost,
kao što je francusku ranije, da će se na kraju umoriti
od skupog, krvavog rata koji se vodi daleko od kuće.
Za poređenje, rekao im je, "Sever neće gledati na cenu."
Le Duanovo ubeđenje je bilo pojačano
sa pomoći koju je američka intervencija prisilila
Sovjetski Savez i Kinu da im ponude.
Moskva se složila da ih snabde ogromnom
količinom modernog naoružanja i opreme.
Hanoj će čak postati najbolje branjeni grad na Zemlji.
A Kina se složila da pošalje trupe za podršku,
oslobađajući severnovijetnamske vojnike za borbe na Jugu.
320.000 Kineza će na kraju služiti iza linija na Severu.
"Borićemo se," Le Duan je obećao,
"kako god Sjedinjene Države žele."
U junu 1965,
DŽON NEGROPONTE Američka ambasada ministar odbrane, MekNamara je došao u Sajgon.
Tamo je bilo puno kapetana i majora i poručnika.
I svaka osoba je rekla gdinu MekNamari,
"Situacija je tako loša"
"da moramo dovesti trupe Sjedinjenih Država."
Znači, kakve god dileme da smo možda imali,
šta god ljudi možda kažu nakon te činjenice,
jasno se sećam trenutka
kad kažem ministru odbrane da mislim da trebamo dovesti trupe tamo.
Tri nedelje su predsednik i njegovi
savetnici raspravljali kako odgovoriti
na hitne zahteve Vestmorlenda za više trupa,
razlikujući se većinom po tome koliko vojnika treba poslati i koliko brzo.
Podsekretar u inostranim poslovima Džordž Bol je bio
protiv dalje eskalacije.
Rekao je predsedniku da se rat ne može dobiti.
Američki narod će se umoriti od toga.
"Naše trupe će se zaglaviti"
"u džunglama i pirinčanim poljima," upozorio je,
"dok polako raznosimo zemlju na komade."
Niko se drugi nije složio sa njim.
# Ali, ne igraj se sa mnom
Na kraju je Džonson poslao Vestermorlendu 50.000 ljudi.
Obećao je da će dodatnih 50.000 poslati do kraja 1965,
i još više ako bude potrebno.
# Krvavo, krvavo, kakav način da umreš!
Kada su Amerikanci došli 1965, sve je bilo u haosu u Južnom Vijetnamu.
TRAN NGOK TOAN Severnovijetnamski marinci Niko nije znao ništa o zemlji, o ljudima
tlu na kojem su se borili.
Mislim da je to, to je velika greška.
Prekini vatru! - Prekini da pucaš.
Da li činjenica
da šaljete dodatne trupe u Vijetnam
implicira ikakve promene u postojećoj politici
upotrebe američkih trupa za odbranu američkih instalacija
i da deluju kao pojačanje u hitnim slučajevima?
To ne implicira nikakvu promenu politike.
To ne implicira ikakvu promenu cilja.
Mesec jun je video vojnike koji rade ono što se čini da...
Većina televizijskih izveštaja iz Vijetnama
preslikavala je filmske žurnale koje su Amerikanci hrlili da vide
tokom Drugog svetskog rata, entuzijastično, neupitno,
dobri momci se bore i pobeđuju loše momke.
Ali u vreme večere, 5. avgusta, 1965,
Amerikanci su videli drugu stranu rata.
Na periferiji smo sela Kam Ne
sa delovima 1. bataljona...
Dopisnik CBS-a Morli Sejfer i njegova ekipa
su krenuli sa marincima u patrolu blizu Da Nanga.
Njihova naređenja su bila da najpre pretraže grupu
od 4 sela u potrazi za skladištima oružja i pirinča
namenjenim neprijatelju i da ih onda sve unište.
O ovome se radi u Vijetnamu.
Stari i jako mladi.
Marinci su spalili
kolibu ovog starog para jer je vatra dolazila odavde.
A kad uđete u selo ne vidite nikoga od mlađih ljudi.
Današnja operacija je za posledicu imala 150 spaljenih kuća,
tri ranjene žene, jednu mrtvu bebu,
jednog ranjenog marinca i uhvaćena ova 4 zatvorenika.
Današnja operacija je frustracija Vijetnamom u malom.
Nema dileme da američka vojna moć
može ostvariti vojnu pobedu ovde.
Ali za vijetnamske seljake čiji su domovi...
znače doživotni naporni rad,
trebaće više od predsedničkih obećanja
da se ubede da smo na njihovoj strani.
Idućeg jutra, predsednik je pozvao
njegovog prijatelja Frenka Stentona, direktora CBS.-a.
"Zdravo Frenk, ovde tvoj predsednik."
"Pokušavaš li da me sjebeš?"
Sejfer je uprljao američku zastavu, Džonson je rekao.
Verovatno je agent Kremlja, mora biti otpušten.
Marinci su tvrdili da im je Sejfer dao Zipo upaljač
i zamolio marince da zapale kolibu za kameru.
Major marinske pres službe u Da Nangu
je nazvao CBS "Komunističkim Emisionim Sistemom".
Ali nakon operacije, Sejfer je intervjuisao
neke od marinaca koji su spalili Kam Ne.
Imate li neka lična osećanja,
neka lična žaljenja za ove ljude
koje ste ostavili beskućnicima? - Ne osećam kajanje.
Ne mogu zamisliti i da iko oseća. Ne možeš očekivati da radiš svoj posao
i osećati žaljenje za ove ljude.
Kad su neki gledaoci izrazili svoj šok,
Vestmorlend je priznao, "Imamo stvarni problem"
"koji će biti sa nama sve dok smo u Vijetnamu."
"Komandanti moraju biti suzdržani što je neprirodno za rat"
"i imati rasuđivanje koje se često ne zahteva od mladih ljudi."
Najpre pomislite
da će to biti kao vojnici,
koji prolaze kroz Pariz nakon oslobođenja.
Pa, sigurno da nije bilo tako.
Sećam se kako smo jednom otišli u to selo.
Sećam se kako smo našli čitavu vijetnamsku porodicu
sakrivenu u bunkeru.
Bili su užasnuti od nas.
Sećam se da sam pomislio za sebe,
FILIP KAPUTO Marinci "Pitam se, ako se vratimo u kolonijalne dane,"
"kada su Britanci upadali u Ipsvič, Masačustes, ili negde drugo,"
"jesu li se ovako Amerikanci morali osećati"
"gledajući kako ti strani vojnici dolaze ovde."
Vijet Kong vas je terorisao i spalio je vaše domove.
Ovde smo da vam pomognemo.
Da pokažemo koliko vas možemo štititi,
dovešćemo avijaciju
da napadne Vijet Kong na drugoj strani doline.
To će biti u 10:30.
Dragi mama i tata,
Sada sam sa 1. brigadom, 101. vazdušna divizija u Vijetnamu.
Šta se to događa u Americi?
Mi koji smo ovde u Vijetnamu ove proteste teško shvatamo,
i mnogi ljudi ovde su prilično ogorčeni oko njih.
# Ispričaću vam priču o Južnom Vijetnamu
Vera koju imam u našu sadašnju politiku
je potpuno potvrđena onim što sam video ovde.
Moja glavna briga je da bi ova pacifistička blejanja
mogla imati čak i malog uticaja na politiku vlade
u vreme kad izgleda da smo blizu uspeha.
# I rat traje
Kako je Vijetnam postajao sve više i više haotičniji,
svakako sam se mnogo pitala da li bi trebali biti tamo.
Ipak to nisam nikada rekla njemu.
To je jedan od onih konflikata koji su preteški
da se iznesu, ili je barem za mene bilo tako.
# Sad sam naučio žalosnu vrba kako da plače
# I pokazao sam oblacima da prekrilju vedro nebo
Svi smo bili uzbuđeni oko dolaska
1. konjičke divizije, eksperimentalne jedinice.
Trenirani su za mobilno ratovanje
korištenjem ovih helikoptera do apsolutnog maksimuma.
Premeštali su svoju artiljeriju helikopterima, iskakali iz njih,
preskakali preko neprijatelja, ganjajući neprijatelja, izluđujući ga.
Ovo je bilo nešto novo,
DŽO GALOVEJ Novinar i izmeniće način kako vodimo rat.
# Našao sam njen trag u Memfisu,
# ali ona je samo zamakla iza bloka U septembru 1965,
novostvorena 1. konjička divizija,
16.000 ljudi, 1.600 vozila, 435 helikoptera,
su počeli da pristižu u An Ke, veliku bazu izdubljenu
na pašnjaku na ivici Centralnih visoravni.
Njegov heliodrom će biti nazvan "Golf teren."
Dok se 1. konjička navikavala na novu okolinu,
hiljade regularnih vojnika Severnog Vijetnama je ulazilo na jug
na Visoravni uzduž Ho Ši Minovog puta,
pridružujući se Vijet Kongu koji je već bio tamo.
Uspostavili su sopstvenu bazu na i oko
gomile gusto pošumljenih planina i gudura
južno od reke La Drang.
19. oktobra uveče,
komunistički komandosi su se privukli na 40 metara
od bodljikave žice isturene tačke specijalnih snaga SAD na Plej Meu,
koja je bila branjena od strane tima od 12 Zelenih beretki,
14 pripadnika ARVN-a i oko 400 pripadnika planinskih plemena.
9 od 12 Zelenih beretki je pogođeno.
Uspeli su da se održe dva dana
pre nego što je još 15 Zelenih beretki
i 160 Rendžera Južnog Vijetnama ubačeno helikopterima,
pod komandom majora Čarlsa Bekvita,
njegovim vojnicima poznat kao "Besni Čarli".
Idućeg dana, Džo Galovej je uspeo da nagovori pilota helikoptera
da ga odveze u opkoljeni kamp.
Tamo sam prvi put upoznao majora Čarlsa Bekvita.
Rekao je, "Treba mi sve na svetu."
"I šta mi je vojska u svojoj mudrosti poslala,"
"jadnog reportera?"
Odveo me i pokazao mi
7,62 mm vazdušno hlađeni mitraljez (Broving M1919).
Pokazao mi je kako ga napuniti, kako otkloniti zastoj.
"Možeš pucati na male braon ljude izvan žice,"
Bekvit je rekao Galoveju.
"Ne možeš pucati na male braon ljude"
"unutar žice, oni su moji."
Sedeo sam tamo misleći,
"Ja sam civilni neborac."
Pokušao sam to da kažem Bekvitu i on reče,
"Nema takve stvari u ovim planinama, sine."
Skoro nedelju dana, Severovijetnamci su pokretali napad
za napadom na Plej Me.
Tek nakon što su američke bombe i napalm
pretvorile okolni teren u mesečevu površinu,
neprijatelj se povukao.
Kakvi su borci pripadnici Vijet Konga koje ste videli ovde?
Dao bih sve da imam 200 takvih pod mojom komandom.
To su najbolji vojnici koje sam ikad video. - Vijet Kong.
Tako je. Privrženi su i dobri su vojnici. Najbolji koje sam ikada video.
Usprkos gubitcima koje su njegovi ljudi pretrpili kod Plej Mea,
severnovijetnamski komandant, general Ču Haj Man,
je bio željan još jednog sukoba sa Amerikancima.
Bio je rešen da nauči kako da ih pobedi.
Pojačanja koja su tekla niz Ho Ši Minov put
u La Drang dolinu su uključivala
tek unapređenog potporučnika, Lo Khak Tama,
koji se dobrovoljno javio da se bori na Jugu.
LO KHAK TAM Severnovijetnamska vojska Imao sam devojku, ali joj nisam rekao za to
jer je to bila tajna misija.
Nakon što smo došli do Čung Pong planina,
shvatio sam da biti oficir znači da ću morati naučiti da komandujem.
A najbolji način da se nauči je u borbi.
Dolina La Dranga 14. novembra 1965 ujutro,
helikopteri 1. konjičke koji su pripadali 1. bataljonu 7. regimente,
nekadašnje jedinice Džordža Amstronga Kastera,
su leteli zapadno uzduž La Dranga prema masivu Ču Ponga,
tražeći neprijatelja.
Njihovom komandantu, vijetnamskom veteranu rođenom u Kentakiju
potpukovniku Hal Muru,
je rečeno da postoji veliki neprijateljski kamp
negde na njegovim padinama.
Njegova naređenja su bila da povede svoju slabiju jedinicu,
29 oficira i samo 411 ljudi, da nađe neprijatelja i uništi ga.
Postojale su dve čistine dovoljno velike da Mur dovede
8 helikoptera odjednom.
Izabrao je onu najbližu planinu, Zona sletanja X.
Ču Pong masiv Zona sletanja X
Mur je vodio napred.
Bio je prvi čovek u prvom helikopteru.
Poslao je 4 odeljenja po 6 ljudi 100 m u svakom pravcu.
La Drang dolina je bila tako lepa, sećao se jedan vojnik,
podsetila ga je na nacionalni park kod kuće.
Za nekoliko minuta Murovi ljudi su uhvatili dezertera.
Prestrašen i tresući se, rekao je da su tamo 3 bataljona vojnika na planini, 1.600 ljudi.
Žarko su željeli da ubiju Amerikance, rekao je,
ali do sada nisu mogli da nađu nijednog.
Mur je brzo postavio komando mesto
iza jednog od velikih termitnih humaka koji su se izdizali na čistini.
Trajalo je sve do sredine popodneva
da svi njegovi ljudi budu prevezeni.
Nije imao vremena za gubljenje.
"Trebamo otići iz zone sletanja"
"i doći do njih pre nego što uzmognu da udare na nas," Mur se prisećao.
Poslao je 2 čete uzbrdo prema skrivenom neprijatelju.
Većina Severnovijetnamaca, kao i Amerikanaca, su bili novi u borbi.
Naređeno im je da stave bajonete.
Bila je to moderna bitka,
ali nam je rečeno da bajoneti
LO KHAC TAM Severovijetnamska vojska simbolizuju naš borbeni duh
LO KHAC TAM Severovijetnamska vojska nakačeni na cevi naših pušaka.
Pukovnik Mur nije mogao da zna
da je umesto 1.600 neprijateljskih vojnika na planini,
tamo bilo njih 3.000, 7 puta više od njegovih snaga.
Za nekoliko minuta, Amerikanci su se našli
pod napadom stotina severnovijetnamskih vojnika.
U toku borbe, jedan prebrzi poručnik
je odveo svoj vod od 28 ljudi predaleko
od ostatka svoje čete i bio je opkoljen.
Poručnik je poginuo. Narednik koji ga je zamenio bio je upucan u glavu.
Do kasnog prepodneva, samo 7 priklještenih ljudi iz voda
je i dalje moglo uzvraćati vatru.
Mur je sada bio angažovan u tri simultane borbe,
da odbrani zonu sletanja, napadne severnovijetnamce,
i da nađe način da spasi priklještenu patrolu.
Te noći, Džo Galovej je opet uspeo da ubedi posadu da ga prime
u helikopter koji je nosio municiju i vodu opkoljenim Amerikancima.
Dok se helikopter približavao bojištu,
Galovej je sedeo na sanduku granata,
buljeći u tamu.
Mogao sam videti te male bljeskove svetlosti
koji dolaze niz planinu.
To se neprijatelj pripremao za sutrašnji napad.
Sleteli smo tamo.
Dok smo se izvlačili napolje, bio je mrkli mrak.
I ležali smo tamo čekajući da nam neko kaže šta da radimo.
A narednog jutra se pakao otvorio.
Bila je to eksplozija vatre.
Buka je bila užasna, nezamisliva.
A usred svega toga,
samo sam se spljoštio na zemlju
jer sve što je ispaljeno izgleda da je išlo,
60-70 cm od tla.
Stotine neprijateljskih vojnika se obrušilo na Amerikance.
Nosili su mrežaste kacige kamuflirane travom,
i kako su dolazili, duvali su u pištaljke, vrištali,
izgledali su kao "mala drveća", seća se jedan Amerikanac.
Pokušavali su da nas pregaze.
I približili su se.
Došli su blizu.
Ali smo imali dve stvari na našoj strani.
Imali smo odličnog komandanta i odlične vojnike.
Imali smo ogromnu vazduhoplovnu i artiljerijsku podršku.
Mi smo imali, a oni nisu.
Ali korištenje vazdušne i artiljerijske podrške može biti opasno.
Svaka od Murovih jedinica je pažljivo
obeležila svoje pozicije dimnim granatama
da ne budu zamenjeni za neprijatelja
od strane avijacije iznad njih.
Morali smo doći blizu.
Da nismo, bili bismo ubijeni odmah.
Oko 18.000 artiljerijskih zrna će biti ispaljeno u toku borbe,
neka od njih na samo 20 m od Murovih vojnika.
Borbeni helikopteri su ispalili 3.000 raketa na neprijatelja.
Vazdušna kontrola
je pozvala svaki raspoloživi avion u Južnom Vijetnamu da dođe u pomoć.
Ratni avioni, uključujući B-52 strateške bombardere,
su naslagani u intervale od 300 m iznad bojišta,
od 2 km do 11 km,
nestrpljivo čekajući mete koje će mitraljirati ili bombardovati ili spaliti.
"Bože," Mure reče, "poslali su nas ovde da ubijemo komuniste"
"i to je ono što radimo."
Pogledao sam gore...
i tamo su bila dva aviona koja idu direktno na komandno mesto.
Ispustili su dve kante napalma i išle su prema nama,
mangupski, s kraja na kraj.
A ti klinci, dvojica ili trojica njih, plus narednik,
su kopali rupu ili dve na rubu.
Gledao sam dok ta stvar eksplodira...
I dvojica od njih su plesali u toj vatri.
A tu je bio i nalet, rika,
od vazduha koji je bio uzet i usisan
u ovaj... ovaj pakao koji je pao na zemlju i goreo tamo.
I pošto se to malo smirilo, mogli ste čuti vriske.
Neko je povikao, "Uzmi stopala tog čoveka."
Posegao sam dole i čizme su se raspale,
i meso oko njegovih gležnjeva je otpalo.
Osećam te kosti na dlanovima mojih ruku. Mogu ih osetiti sada.
Umro je dva dana kasnije.
Klinac po imenu Džim Nakajama iz Rigbija, Ajdaho.
Do 10 sati tog jutra,
američka vazdušna moć je odbila napad neprijatelja.
Preživeli iz priklještenog voda su spašeni tog popodneva.
Bili su prikovani za zemlju i pod vatrom
tako dugo da su ih morali nagovarati
da se ponovo usprave na noge.
Narednog jutra,
neprijateljski vojnici su jurišali na isti sektor
Murovih linija još 4 puta
i bili su zbrisani artiljerijskom i mitraljeskom vatrom.
Preživeli severnovijetnamci i Vijet Kong
su se povukli u šumu,
ostavljajući iza sebe grozan prsten njihovih mrtvih
koji je okruživao zonu sletanja,
634 tela, upucana, raznešena, izgorela od vatre.
Kad sam video da moji borci ginu, duboko sam žalio za njima.
Nisam plakao, pokušao sam da zadržim suze.
Bili smo psihološki šokirani.
Nakon 2 dana i 3 noći borbi,
helikopteri su počeli da odvoze preživele Amerikance
i skupljaju mrtve.
Kada ih pogledate, to čak i ne liči na ljudsko telo.
Izgleda kao lutka.
Gledate u njih i kažete, "To se ne može desiti meni."
Video sam kako se bore u La Drangu.
NIL ŠIAN Novinar Uvek me ogorči kad pročitam ili čujem
NIL ŠIAN Novinar o generaciji iz II svetskog rata
kao najvećoj generaciji.
Ta deca su bila odvažna i hrabra
kao i bilo ko ko se borio u II svetskom ratu.
79 ljudi Hala Mura su izgubili njihove živote
u zoni sletanja X u La Drang dolini
i još je 121 njih ranjeno.
Molim da prenesete američkom narodu
kako velikog borca imamo ovde.
On je hrabar, agresivan i plemenit.
On će otići tamo gde mu kažete da ide.
On je samodisciplinovan.
On ima dobru diciplinu u jedinici.
On je izvanredan čovek. I...
Komandujući ovim bataljonom 18 meseci...
Morate mi oprostiti zbog mojih emocija ovde,
ali kada vidim neke od tih ljudi kako ovako odlaze...
nemam...
ne mogu vam reći koliko osećam za njih.
Oni su fenomenalni.
Hal Mur je odbio da ode
dok se za svakog od njegovih vojnika nije znalo gde je.
On je bio prvi koji je kročio na Zonu sletanja X,
i pobrinuo se da bude zadnji koji će otići.
Rat koji smo vodili je bio tako užasno brutalan
da nemam reči da ga opišem.
Brinem se, kako možemo ikako objasniti mlađoj generaciji
cenu koju su njihovi preci platili?
Severnovijetnamci su pretrpili užasne gubitke u La Drang dolini
i mnogi od preživelih su bili traumatizovani.
"Jedinice su bile obavijene atmosferom sumornosti,"
prisećao se severnovijetnamski pukovnik.
Neki ljudi ne bi izlazili iz svojih mreža za spavanje.
Neki su odbijali da se operu.
Jedan vojnik je napisao poemu koja izražava njihovo stanje:
"Rak još uvek leži na panju"
"nikada ne znajući kada će nož pasti."
U La Drangu smo ubili 10 za jednog našeg.
Taj odnos 10 na 1 je kako to vojska vidi.
Ali neprijatelj, on je bio potpuno spreman da plati tu cenu
i više za vrednost lekcija koje je naučio.
Da bi se borili sa Amerikancima,
morali smo prići blizu,
zgrabiti ih za opasač.
Ako to ne uradimo, nismo se mogli tući sa njima i bili bi mrtvi.
Zgrabiti ih za kopču opasača.
To znači da priđete tako blizu,
da ne mogu koristiti artiljeriju ili vazdušne udare na vama
iz straha da ne pobiju svoje.
Doći tako blizu da je to čovek na čoveka.
I onda smo jednaki.
Vijetnamci su pretrpeli stotine mrtvih
napadajući bataljon Hala Mura na sletištu X.
Ali onda su dočekali u zasedi drugi bataljon par dana kasnije
i zbrisali ga.
U borbama blizu zone sletanja Albani,
neprijatelj je došao previše blizu da bi se pozvala artiljerija.
On 425 uključenih Amerikanaca, 155 je poginulo.
124 je bilo ranjeno.
Obe strane su tvrdile da su pobedile u La Drang dolini.
BRIGADNI GENERAL RIČARD NOULS Pomoćnik komandata divizije, 1.konjička Amerikanci su pričali o broju poginulih
neprijatelja u zoni X.
Odnos gubitaka prema pobijenim...
Severnovijetnamci su naučili svoje lekcije
iz zone sletanja Albani.
Ne očekujem
da će se ovaj konflikt uskoro završiti,
GENERAL VILIJAM VESTMORLEND i mogli bismo saznati da imamo još teških dana pred nama.
Sigurno da moramo biti spremni za to.
U jesen moje druge godine, novembra 1965,
je bila ta velika bitka u dolini La Drang,
gde je po prvi put potvrđeno
da su to bili regularni vojnici Severnog Vijetnama, a ne Vijet Kong.
BIL ERHART Perkasi, Pensilvanija I naravno, moja interpretacija toga je bila, "Eto ga. To je dokaz."
"Severni Vijetnam je agresor ovde."
I tada sam počeo da razmišljam u smislu
da možda sad ne želim da idem na koledž.
Mogao bih se pridružiti marincima.
I to su uvek bili marinci. I nikad... nije dolazilo u pitanje.
Marinci su puni malih tipova kao što sam ja sa oznakama na ramenima.
# Istočni svet je eksplodirao
# Nasilje se širi, metci fijuču Bitka u dolini La Drang je možda proglašena američkom pobedom,
ali privatno general Vestmorlend i Džonsonova administracija su bili zabrinuti.
Bez obzira na novu američku vazdušnu mobilnost,
neprijatelj je mogao birati
mesto i vreme borbe.
Obaveštajni podaci na kojima su se temeljile ključne odluke
u Vašingtonu su stalno bili loši.
Sada su verovali da postoji 12 regimenata Vijet Konga
u Južnom Vijetnamu, ne samo 5;
9 regimenti Severnog Vijetnama, ne 3.
Bez obzira na mesece bombardovanja,
tri puta više severnovijetnamskih vojnika
je sada ulazilo južno od demilitarizovane zone
nego što se ranije verovalo.
Izgleda da je i Hanoj takođe eskalirao.
Američki gubici su se peli.
Kada je senator Fric Holings posetio Sajgon
kratko nakon La Drang bitke,
general Vestmorlend mu je rekao, "Ubijamo ove ljude"
"po stopi 10 na 1." Holings ga je upozorio,
"Vesti, Amerikance nije briga oko 10."
"Oni brinu o onom jednom."
Vestmorlend, koji je rekao da može dobiti rat za 3 godine,
poslao je hitan telegram u Vašington
tražeći još 200.000 vojnika.
"Poruka je došla kao razorni udarac,"
sećao se Robert MekNamara.
Još jednom, ponudio je Džonsonu dve opcije:
pokušati ispregovarati kompromis sa Hanojem,
ili pristati na Vestmorlendov zahtev za više ljudi,
iako šanse za pobedu, ministar odbrane je rekao,
možda nisu bolje od 1 prema 3.
I onda su svi seli, i glasali za opciju 2.
Moje ogorčenje u vezi političkih snaga u to vreme
KARL MARLENTS Marinci je bilo, najpre u vezi laganja.
Mogu razumeti političku grešku
koja je neverovatno bolna
i ubija mnogo ljudi zbog greške
ako je napravljena sa plemenitim srcem.
To je bilo kad su Ajzenhauer i Kenedi pokušavali da shvate stvari.
I pročitate to, MekNamara je znao do '65...
to je bilo samo 3 godine pre nego sam ja bio tamo...
da se rat nije mogao dobiti. To je ono što me izluđuje.
Činiti greške, ljudi to mogu uraditi. Ali prikrivati greške,
i onda ubijate ljude zbog vlastitog ega.
Od toga poludim.
Desetine hiljada američkih vojnika su nastavile
da se pripremaju za odlazak u Vijetnam iz čitave zemlje,
a general Vestmorlend i njegovi komandanti
su pravili planove za velike ofanzive
u novoj 1966. godini.
U međuvremenu, nadajući se da Sovjeti mogu pomoći da se Hanoj
dovede za pregovarački sto, MekNamara je tražio od predsednika
da objavi kraj bombardovanja Severnog Vijetnama.
Bez obzira na zamerke vojske,
koja se brinula da će to neprijatelju dati vremena da obnovi svoju odbranu,
Džonson se složio da prekine bombardovanje na Badnji dan.
Ako nije ostvario ništa drugo, rekao je,
to će pokazati Amerikancima
da pre nego što je poslao više njihovih sinova u borbu,
"Uradio je sve što je mogao."
Srećan Božić BORCIMA U VIJETNAMU
od Prve Hrišćanske Crkve Lubok, Teksas Božić je uvek značio mnogo u našoj porodici.
Poslali smo pakete Dentonu, naravno.
Onda mi je komšija pomenuo
kako je čuo da lokalna TV stanica nudi
da snimi besplatne trake koje će biti poslate vojnicima tamo.
Obukli smo se za kamere.
Ideja je bila da bi mu samo rekli nešto
o tome šta radimo i da mu poželimo sreću.
To je bio užasan dan za mene.
Učinilo je tako stvarnim to što je daleko.
Mogi, evo nas.
To... da vidimo koji je danas dan.
Evo ga, nedelja... 13. novembar.
13. novembar,
i WTEN stanica nam je dala šansu da pričamo sa tobom.
Svi ti želimo srećan Božić da počnemo sa tim.
Rand, šta imaš da kažeš Mogiju?
Srećan Božić. - Srećan Božić.
Sretan Božić dragi. Poslali smo ti pakete
i ima jedan koji te čeka kod kuće.
To je ploča flaute i bubnjeva koju smo uzeli za tebe u Viljemsburgu.
Kandi?
Moja učiteljica nije baš dobra i uvek je mrzovoljna,
i ne volim uopšte školu.
Sada sam skautkinja. Srećan Božić.
Srećan Boži Mogi. Mislim da dobijam nove skije za Božić.
Pa kad dođeš kući možemo biti nekad zajedno.
Svi ti želimo srećan Božić,
i mislićemo na tebe na Božić.
Nedostaješ nam dušo.
# Ja i moj bubanj
prevod i obrada dragans
"Turn! Turn! Turn!" izvodi the Byrds
Za sve ima vreme, vreme, vreme
Postoji doba, vreme, vreme, vreme
I vreme za svaku namjeru pod nebom
Vreme za rođenje, vreme za smrt
Vreme za sadnju, vreme za žetvu
Vreme da se ubije, vreme da se liječi
Vreme za smijeh, vreme za plač
Za sve ima vreme, vreme, vreme
Postoji doba, vreme, vreme, vreme
I vreme za svaku namjeru pod nebom
Vreme da gradiš, vreme da rušiš
Vreme da plešeš, vreme da žališ
Vreme da bacaš kamenje
Vreme da slažeš kamenje
Za sve ima vreme, vreme, vreme
Postoji doba, vreme, vreme, vreme
I vreme za svaku namjeru pod nebom
Vreme za ljubav, vreme za mržnju
Vreme za rat, vreme za mir
Vreme za zagrljaj
Vreme da se odgrliš
Za sve ima vreme, vreme, vreme
Postoji doba, vreme, vreme, vreme
I vreme za svaku nameru pod nebom
Vreme da jačaš, vreme da slabiš
Vreme da paraš, vreme da šiješ
Vreme za ljubav, vreme za mržnju
Vreme za mir, kunem se nije prekasno.
Adaptirao na srpski: suadnovic